Af "Metropolis" er der kun bevaret et ufuldstændigt originalnegativ -
- og ufuldstændige forkortede kopier i forskellige versioner.
Over en fjerdel af filmen må regnes som tabt.
Denne version er et forsøg på at montere alle bevarede dele -
- i tråd med premiereversionen.
Mellemtitlerne er grafisk set som i originalversionen.
Filmens manglende dele gengives med en anden skrifttype (som her) -
- hvor det er nødvendigt for at forstå handlingen.
Mindre huller markeres med korte stykker med sort.
Denne film er lavet på bestilling af Ufa og kan lejes hos Parufamet.
FORMIDLER MELLEM HJERNE OG HÆNDER SKAL VÆRE HJERTET!
Holdskifte.
Dybt nede under -
- jorden lå -
- arbejdernes by.
Lige så dybt nede som arbejdernes by lå -
- lige så højt op ragede "Sønneklubben" som den blev kaldt -
- med sine auditorier og biblioteker -
- teatre og stadions.
Fædre, som med det guld hvert tandhjuls drejning havde skabt -
- havde skænket deres sønner de evige havers underværker.
"Mine damer, hvem har forret til at gøre Joh Fredersens søn selskab?"
"Freder! Freder!"
"Se! Det er jeres brødre!"
"Se!"
"Det er jeres brødre!"
"Hvem var det?"
Dette oplevede Freders, søn af Metropolis' hersker Joh Fredersen -
- under sin søgen efter pigen:
"Til det nye Babelstårn. Til min far!"
"Hvorfor, Josaphat, fortæller min søn mig om eksplosionen og ikke Dem?"
"Detaljerne!"
"Hvad havde du at gøre i maskinrummene, Freder?"
"Jeg ville se de mennesker -
- hvis små børn er mine søskende i øjnene."
"Din prægtige by, far, du som er byens hjerne."
"Vi står alle i byens lys."
"Hvor er menneskene, hvis hænder har bygget denne by?"
"Der hvor de hører hjemme."
"I dybet...?"
"Og hvis de en dag gør oprør mod dig nede i dybet?"
"Førsteværkfører på hjertemaskinen, Grot, med en vigtig melding."
"Nu er der igen to af de fordømte plantegninger, hr. Fredersen -
- i lommerne på de to som forulykkede på M-maskinen i dag."
"Hvorfor får jeg tegningerne af Grot og ikke af Dem, Josaphat?"
"G-bank betaler Dem den løn, De har til gode."
"Far, ved du, hvad det betyder at blive sagt op af dig?"
"Det betyder nedad, far... Ned i dybet...!"
"Ved De, hvad det betyder at blive sagt op af Joh Fredersen?"
"Vil De med hjem til mig, Josaphat?"
"Hvor bor De, Josaphat," spurgte Freder.
Han noterede: Blok 99, bygning 7, 7. etage.
"Tag hjem til mig, Josaphat, og vent på mig."
"Jeg har endnu lang vej at gå i nat."
"Ned i dybet til mine brødre."
"Fra og med i dag ønsker jeg at blive underrettet om alt -
- hvad min søn foretager dig."
"Bror."
"Maskinen! Der må være et menneske ved maskinen!"
"Der vil være et menneske ved maskinen."
"Jeg."
"Hør her. Jeg vil bytte mit liv med dig."
Samtidig overvåger Den Tynde, Joh Fredersens spion -
- pladsen hvor Freders chauffør har parkeret hans bil.
Josaphat, blok 99, bygning 7, 7. etage.
"Vent på mig, begge to."
Den Tynde ser, at Freders bil kører væk.
Arbejder 11811 har givet Josaphats adresse til Freders chauffør.
Men arbejderen svigter sin opgave. Han finder penge i Freders jakke -
- mange penge, og han giver efter for nattens fristelser.
I stedet for at tage til Josaphats lejlighed -
- bliver han kørt til Yoshiwara, Metropolis' forlystelsesbasar.
Midt i Metropolis lå der et mystisk hus som århundrederne havde glemt.
Manden som boede der var opfinderen Rotwang.
"Joh Fredersen."
I et højt, dystert værelse i det gamle hus -
- venter Joh Fredersen på Rotwang.
Hans blik falder på et forhæng som dækker en niche. Han trækker det fra.
Bag forhænget er en mandshøj sokkel med et kvindeansigt af sten.
Joh Fredersens blik sænker sig mod de indgraverede ord på soklen.
FØDT TIL MIN LYKKE, EN VELSIGNELSE FOR ALLE
TABT FOR JOH FREDERSEN
DØD, DA HUN SKÆNKEDE FREDER, JOH FREDERSENS SØN, LIVET.
Lydløst kommer Rotwang ind i lokalet med mindesmærket.
Rasende trækker han forhænget for kvindehovedet.
Jo mere Rotwang hidser sig op, jo roligere bliver Fredersen.
Han vender sig mod den rasende:
"En hjerne som din, Rotwang, må kunne glemme."
"Jeg har kun glemt noget én gang i livet:"
"At Hel var en kvinde og du en mand."
"Lad de døde hvile i fred, Rotwang, hun døde fra os begge."
"Hun er ikke død for mig, Joh Fredersen, for mig lever hun!"
"Tror du at tabet af en hånd -
- er en for høj pris for at skaffe Hel tilbage?"
"Vil du se hende?"
"Hør, Joh Fredersen? Er det ikke værd at miste en hånd -
- hvis man kan skabe fremtidens maskinmenneske?"
"Blot 24 timers arbejde mere, og da vil ingen kunne -
- skille maskinmennesker fra mennesker som er født på jorden."
"Kvinden tilhører mig, Joh Fredersen. Du har Hels søn!"
"Hvad bringer dig hid, Joh Fredersen?"
"Jeg behøver dit råd, da alle mine sagkyndige svigter mig."
"Kan du tyde disse plantegninger -
- som vi har fundet i arbejdernes lommer gennem måneder?"
"Klokken to efter holdskiftet. Hun har kaldt på os igen."
"Far! Far! Får 10 timer da aldrig en ende?"
"Det er en plan over de totusindårige katakomber dybt under Metropolis."
"Jeg vil vide, hvad mine arbejdere har at gøre i katakomberne."
"I dag vil jeg fortælle jer legenden om bygningen af Babelstårnet."
Legenden om bygningen af Babelstårnet
"Kom! Lad os bygge et tårn der når helt op til stjernerne!"
"På tårnets spir skal vi skrive:"
"Stor er verden og dens skaber. Og stort er mennesket!"
"Men de som planlagde Babelstårnet kunne ikke bygge det."
"Opgaven var for stor. De bad fremmede hænder om arbejde."
Men HÆNDERNE der byggede Babelstårnet-
- vidste ikke hvad HJERNEN som havde udtænkt tårnet, drømte.
Den enes lovsang blev den andens forbandelse.
Selv om de talte samme sprog, forstod menneskene ikke hinanden.
STOR ER VERDEN OG DENS SKABER OG STORT ER MENNESKET
"En formidler behøver HJERNE og HÆNDER."
"FORMIDLER MELLEM HJERNE OG HÆNDER SKAL VÆRE HJERTET!"
"Og hvor er vor formidler, Maria?"
"Vent på ham. Han kommer!"
"Vi vil vente, Maria! Men ikke længe!"
"Du, formidleren... Endelig er du kommet."
"Du kaldte på mig og her er jeg!"
"Rotwang, giv maskinmennesket denne kvindes ansigt."
"Jeg vil skabe splid mellem det og hende."
"Jeg vil ødelægge deres tro på denne kvinde."
"Lad mig være alene, Joh Fredersen."
"Du finder selv vej ud."
"Din nar!"
"Du skal miste det sidste, du har fra Hel. Din søn..."
"Vi ses i kuplen!"
Slut på optakt
Mellemspil
"Freder ser en munk der prædiker på prædikestolen."
"Sandelig siger jeg jer: Dagene Apokalypsen taler om, er nær!"
"Munkens hånd henviser til Bibelen, hvor der står skrevet:"
"Og jeg så en kvinde sidde på et skarlagensrødt dyr."
"Det var fyldt med blasfemiske navne og havde syv hoveder og ti horn."
"Og kvinden som var klædt i purpur og skarlagen -
- havde et guldbæger i hånden."
"På hendes pande stod der skrevet et navn, en hemmelighed:"
"Den store Babylon. Alle jordens grusomheders mor."
Hos Rotwang troner maskinmennesket som en egyptisk guddom.
Der strømmer lys ind fra oven. Rotwang griber fat og siger til ham:
"Du skal tilintetgøre Joh Fredersen, hans by og hans søn."
"Var du kommet tidligere, ville jeg ikke blive bange."
"Men nu beder jeg dig: Hold dig væk fra mig og kæresten!"
Freder er skuffet, fordi Maria ikke kom.
Han opsøger Josaphat og håber at møde arbejder 11811 der.
Men han er blevet irettesat af Den Tynde efter natten i Yoshiwara -
- og jaget tilbage til maskinen.
"Jeg må videre," siger Freder til Josaphat.
"Jeg må finde menneskene som 11811 ville føre mig til alene."
Knapt har Freder sagt farvel til Josaphat -
- før Den Tynde kommer og prøver at få ham til at forlade Metropolis.
Han prøver med bestikkelse og afpresning -
- men Josaphat husker dem, der stoler på ham.
Der kommer til kamp mellem Josaphat og Den Tynde.
Josaphat taber.
"Kom. Tiden er inde -
- til at give menneskemaskinen dit ansigt!"
"Maria!"
"Hvor er Maria?"
"Hun er hos din far."
"Jeg siger jo, at hun er hos din far!"
"Jeg vil have, du går ned i dybet -
- og tilintetgør dit forbilledes værk."
"Maria!"
C. A. Rotwang er inviteret til Joh Fredersen i aften
I Freders feberfantasi antager Den Tynde munkens skikkelse.
Den Tynde i munkens skikkelse prædiker:
"Sandelig siger jeg jer: Dagene Apokalypsen taler om er nær!"
Den Tynde i munkens skikkelse viser Freder denne sætning i Bibelen:
"Kvinden var klædt i purpur og skarlagen og havde et guldbæger."
"Alle de syv dødssynder for hendes skyld!"
"Døden hviler over byen!"
Slut på mellemspil
Furioso
Johannes' Åbenbaring
"Jeg flygtede fra Den Tynde i dette antræk -
- men Deres fars sporhund har i ti dage gjort arbejderbyen utryg."
Den Tynde aflægger rapport til Fredersen på hans kontor.
"Det er kun håbet om formidleren, der holder arbejderne i skak."
Josaphat fortæller Freder om sælsomme hændelser da han var syg:
"Den aften De blev syg...
"...som engang var de bedste venner...på grund af denne kvinde..."
"... den anden samme aften..."
"De evige haver ligger øde hen... men nat efter nat i Yoshiwara..."
"Og denne kvinde ved hvis fødder alle synder hæftes-
- hedder også Maria."
"Den samme du så i dybet som en hellig..?"
Freder påminder Josaphat:
"Nu tyer mange i dødens by til en, de oplever som trofast som guld."
"Formidleren bør ikke være fraværende nu!"
Fredersen befaler Den Tynde: "Arbejderne skal have deres vilje."
"Joh Fredersen vil have, at de som er i dybet, skal gøre oprør -
- så han kan ty til voldelige modforholdsregler."
"Da du talte til dine stakkels brødre, talte du til freden, Maria."
I dag ægger en mund til oprør mod Joh Fredersen.
"Hun vil ødelægge troen på formidleren!"
"I ved, at jeg altid har talt om fred -
- men jeres formidler er ikke kommet."
"I har ventet længe nok. Jeres tid er oprundet!"
"Men jeg har bedraget Joh Fredersen!"
"Det er ikke hans vilje der følger dit billede, men min alene!"
"Hvem er det levende foder til maskinerne i Metropolis?"
"Hvem smører maskinens led med sin egen marv?"
"Hvem fodrer maskinerne med sit eget kød?"
"Lad maskinerne sulte, I narre!"
"Lad dem gå til!"
"Slå maskinerne ihjel!"
"Du er ikke Maria!"
"Marias budskab er fred, ikke mord. Det er ikke Maria!"
"Joh Fredersens søn!"
"Dræb ham, den hund med hvid silkepels!"
"Hent deres koner og sønner fra arbejderbyen! Ingen må blive tilbage!"
"Død over maskinerne!"
På loftskammeret er Rotwang fuld af sejrsrus -
- efter sin triumf over Fredersen.
"Jeg har bedraget Fredersen dobbelt. Jeg tav om -
- at sønnen vil være dine brødres formidler og at han elsker dig!"
Maria er ikke Rotwangs eneste tilhører.
Joh Fredersen har smuglyttet bag loftskammerets vindue...
... men er stadig trofast.
Joh Fredersen trænger ind i Rotwangs loftskammer.
Han slås med sin gamle rival og slår ham ned. Maria er fri.
"Kvinder og mænd, i dag må alle være til stede!"
"Død over maskinerne!"
"Ingen, ingen blev tilbage!"
Hoben stormer M-maskinen og løber videre -
- til hjertemaskinen, Metropolis' energicentral.
Grot låser portene -
- og prøver at varsle Fredersen.
"Luk portene op!"
"Du skal åbne portene!"
Grot advarer: Går hjertemaskinen til grunde, udslettes alle maskiner.
Endelig adlyder Grot Fredersens befaling og åbner portene.
Arbejderne stormer hen til hjertemaskinen.
"Er I blevet splittergale?"
"Hvis hjertemaskinen går til grunde, oversvømmes hele arbejderbyen!"
"Ved De, at Deres søn er sammen med arbejderne?"
"Ja, du er Maria!"
"Hurtigt. Til luftskakterne!"
"Magasinet er eksploderet! Byen oversvømmes!"
Ved øverste skaktudgang stoppes børnene af en gitterport.
Stadig flere trænger sig på. Panikken truer.
Da klatrer Freder og Josaphat op på trappegelænderet -
- og kaster sig mod porten udefra.
Til sidst får Freder og Josaphat trykket gitterporten ind.
Freder klatrer ned igen for at hente Maria og de sidste børn.
"Vi tager børnene med til Sønneklubben!"
"Hvorfor er der ikke lys nogen steder?"
"Jeg må have vished! Hvor er min søn?"
"Tusinder vil i morgen spørge i raseri og fortvivlelse:"
"Joh Fredersen, hvor er min søn?"
"Hvor er deres børn?"
"Byen er oversvømmet. Skakterne er helt fulde af vand!"
"Hvem har opildnet jer til at angribe maskinerne?"
"Uden dem går vi alle under, idioter!"
"Det er heksens skyld!"
"Vi vil se, hvordan verden går ad helvede til!"
"Find heksen. Hun er skyld i alt."
"Dræb hende!"
Foran Hels mindesmærke beslutter Rotwang sig:
"Nu går jeg ud og henter dig hjem, min Hel!"
Maria har bragt de sidste børn i sikkerhed i Sønneklubben.
Da bliver hun opdaget af Grot og menneskemængden.
"Heks! Heks! Der er hun! Der er hun!"
"Hvor er vore børn, din heks?"
"Brænd heksen. På bålet med hende!"
Intetanende Maria vil snakke men hoben råber og kaster jernværker.
Maria bliver ramt. Hun undslipper mængdens raseri i sidste øjeblik.
Maria bliver forfulgt af mængden og støder på Yoshiwara-hoben.
"Hun skal på bålet!"
"Maria!"
"Hel! Min Hel!"
"Jeres børn er... reddet!"
"Hjerne og hænder føres sammen, men de mangler hjertet."
"Formidler, vis dem vejen til hinanden..."
FORMIDLER MELLEM HJERNE OG HÆNDER SKAL VÆRE HJERTET.
SLUT
Oversættelse: PrimeText lnternational AB
Tekstadmin.: www.primetext.tv PrimeText International AB